Title: Проект
Author: nagornyy_om
Last saved by: www.PHILka.RU
Company: НАСК "ОРАНТА"

Порівняльна таблиця
до проекту Закону України 
про внесення змін до деяких законів України 
щодо недопущення 
поширення наслідків фінансової кризи на страховий ринок України
Чинна редакція | Редакція з урахуванням запропонованих змін
| Закон України «Про страхування»
Стаття 2. Страховики | Стаття 2. Страховики

Страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Учасників страховика повинно бути не менше трьох. 
Забороняється здійснювати страхову діяльність на території України страховиками-нерезидентами, крім таких видів страхової діяльності: 
виключно із страхування ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), у разі, якщо об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів; 
перестрахування; 
страхове посередництво, таке як брокерські та агентські операції стосовно: перестрахування, виключно із страхуванням ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), у разі, якщо об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів; 
допоміжні послуги із страхування, такі як консультаційні послуги, оцінка актуарного ризику та задоволення претензій.

Страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Учасників страховика повинно бути не менше трьох. 
Забороняється здійснювати страхову діяльність на території України страховиками-нерезидентами, крім таких видів страхової діяльності: 
виключно із страхування ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), у разі, якщо об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів; 

страхове посередництво, таке як брокерські та агентські операції стосовно: перестрахування, виключно із страхуванням ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), у разі, якщо об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів; 
допоміжні послуги із страхування, такі як консультаційні послуги, оцінка актуарного ризику та задоволення претензій.
Вимоги цієї статті не поширюються на перестрахування страхових ризиків страховиками-резидентами у перестраховиків-нерезидентів відповідно до статті 12 цього Закону.

Стаття 5. Форми страхування | Стаття 5. Форми страхування

Страхування може бути добровільним або обов'язковим.
Обов'язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов'язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим.
Перелік видів обов’язкового  страхування, на які видається ліцензія, визначається виключно цим Законом. Забороняється здійснення  обов'язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.
Обов’язкова наявність договору добровільного страхування може бути передбачена іншими законами. За наявністю відповідної вимоги Уповноважений орган встановлює мінімальне значення страхових сум та мінімальний перелік страхових ризиків.
Страховик укладає договір добровільного страхування, обов’язковість якого передбачена іншими законами на умовах і у порядку визначених правилами страхування з урахуванням вимог Уповноваженого органу.
Забороняється здійснення діяльності та реалізації будь-яких правовідносин без наявності договору добровільного страхування, обов’язковість наявності якого передбачена іншими законами.

Стаття 12. Перестрахування | Стаття 12. Перестрахування

Перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований. 
Перестрахування у страховика (перестраховика) нерезидента здійснюється згідно з вимогами та в порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України. 
Страховик (цедент, перестрахувальник) зобов'язаний повідомляти перестраховика про всі зміни свого договору з страхувальником. 
Страховик (цедент, перестрахувальник), який уклав з перестраховиком договір про перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі згідно з договором страхування. 
У разі, якщо обсяги страхових платежів, що передаються в перестрахування нерезидентам, перевищують 50 відсотків їх загального розміру, отриманого з початку календарного року, перестрахувальник подає до Уповноваженого органу декларацію за звітний період за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України. 
У декларації страховик (перестрахувальник) зобов'язаний вказати інформацію про ризики та предмет договору страхування, які перестраховуються у нерезидентів, дані про нерезидентів - перестраховиків та про перестраховиків брокерів, іншу інформацію, визначену Кабінетом Міністрів України.

Перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований. 
Перестрахування у страховика (перестраховика) нерезидента здійснюється згідно з вимогами та в порядку, встановленими Уповноваженим органом. 
Страховик (цедент, перестрахувальник) зобов'язаний повідомляти перестраховика про всі зміни свого договору з страхувальником. 
Страховик (цедент, перестрахувальник), який уклав з перестраховиком договір про перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі згідно з договором страхування. 
У разі, якщо обсяги страхових платежів, що передаються в перестрахування нерезидентам, перевищують 50 відсотків їх загального розміру, отриманого з початку календарного року, перестрахувальник подає до Уповноваженого органу декларацію за звітний період за формою, встановленою Уповноваженим органом. 
У декларації страховик (перестрахувальник) зобов'язаний вказати інформацію про ризики та предмет договору страхування, які перестраховуються у нерезидентів, дані про нерезидентів - перестраховиків та про перестраховиків брокерів, іншу інформацію, визначену Уповноваженим органом.

Стаття 15. Посередницька діяльність у сфері страхування | Стаття 15. Посередницька діяльність у сфері страхування

Страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. 
Посередницька діяльність страхових та перестрахових брокерів у страхуванні та перестрахуванні здійснюється як виключний вид діяльності і може включати консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу, пов'язану з підготовкою, укладанням та виконанням (супроводом) договорів страхування (перестрахування), в тому числі щодо врегулювання збитків у частині одержання та перерахування страхових платежів, страхових виплат та страхових відшкодувань за угодою відповідно із страхувальником або перестрахувальником, інші посередницькі послуги у страхуванні та перестрахуванні за переліком, встановленим Уповноваженим органом. 
Страхові брокери - юридичні особи або фізичні особи, які зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності та здійснюють за винагороду посередницьку діяльність у страхуванні від свого імені на підставі брокерської угоди з особою, яка має потребу у страхуванні як страхувальник. Страхові брокери - фізичні особи, які зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності, не мають права отримувати та перераховувати страхові платежі, страхові виплати та виплати страхового відшкодування. 

Перестрахові брокери - юридичні особи, які здійснюють за винагороду посередницьку діяльність у перестрахуванні від свого імені на підставі брокерської угоди із страховиком, який має потребу у перестрахуванні як перестрахувальник. 
Дозволяється здійснення діяльності страхового та перестрахового брокера однією юридичною особою за умови виконання нею вимог щодо здійснення діяльності страхового та перестрахового брокера. 
Порядок реєстрації страхових та перестрахових брокерів (за винятком страхових та перестрахових брокерів-нерезидентів) визначається Уповноваженим органом. 
Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. 

Посередницька діяльність на території України з укладання договорів страхування з іноземними страховиками не допускається, крім: 
договорів страхування ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), в разі коли об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів; 

договорів перестрахування з додержанням вимог цього Закону. 
Посередницька діяльність на території України з укладання договорів страхування зі страховиками-нерезидентами може здійснюватися відповідно до порядку та вимог, установлених Уповноваженим органом з урахуванням вимог частини дванадцятої статті 2 цього Закону. 
Страхові та/або перестрахові брокери-нерезиденти зобов'язані письмово повідомити Уповноваженому органу за встановленою ним формою про намір здійснювати діяльність на території України. 
Уповноважений орган оприлюднює в триденний термін зазначену інформацію на своїй офіційній веб-сторінці в Інтернеті та в друкованих засобах масової інформації.

Страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти. 
Посередницька діяльність страхових та перестрахових брокерів у страхуванні та перестрахуванні здійснюється як виключний вид діяльності і може включати консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу, пов'язану з підготовкою, укладанням та виконанням (супроводом) договорів страхування (перестрахування), в тому числі щодо врегулювання збитків у частині одержання та перерахування страхових платежів, страхових виплат та страхових відшкодувань за угодою відповідно із страхувальником або перестрахувальником, інші посередницькі послуги у страхуванні та перестрахуванні за переліком, встановленим Уповноваженим органом. 
Страхові брокери - юридичні особи або фізичні особи, які зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності та здійснюють за винагороду посередницьку діяльність у страхуванні від свого імені на підставі брокерської угоди з особою, яка має потребу у страхуванні як страхувальник. Страхові брокери – юридичні особи, що отримують страхові платежі, зобов’язуються протягом п’яти банківських днів перерахувати на банківський рахунок страховика отримані страхові платежі по договорам страхування. Страхові брокери - фізичні особи, які зареєстровані у встановленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності, не мають права отримувати та перераховувати страхові платежі, страхові виплати та виплати страхового відшкодування. 
Перестрахові брокери - юридичні особи, які здійснюють за винагороду посередницьку діяльність у перестрахуванні від свого імені на підставі брокерської угоди із страховиком, який має потребу у перестрахуванні як перестрахувальник. 
Дозволяється здійснення діяльності страхового та перестрахового брокера однією юридичною особою за умови виконання нею вимог щодо здійснення діяльності страхового та перестрахового брокера. 
Порядок реєстрації страхових та перестрахових брокерів (за винятком страхових та перестрахових брокерів-нерезидентів) визначається Уповноваженим органом. 
Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. 
Страхові агенти, основною діяльністю яких є надання фінансових та інших послуг (окрім страхування та посередницької діяльності у страхуванні) або продаж товарів, зокрема, якщо передумовою надання таких послуг є вимога страхування, зобов’язані:
встановлювати критерії відбору та оприлюднювати їх та процедуру включення до переліку страховиків, з якими споживачі їх послуг можуть укласти договори страхування;
забезпечити права страхувальника самостійно обирати страховика, з числа тих, які задовольняють критеріям відбору та включені до переліку страховиків.
При цьому страховим агентам, зазначеним у частині восмій цієї статті, забороняється:
відмовляти страховику, який відповідає встановленим критеріям відбору, в укладенні договору доручення про надання послуг у якості страхового агента; 
встановлювати непрозорі чи дискримінаційні критерії  та процедуру відбору страховиків.
Посередницька діяльність на території України з укладання договорів страхування з іноземними страховиками не допускається, крім: 
договорів страхування ризиків, пов'язаних з морськими перевезеннями, комерційною авіацією, запуском космічних ракет і фрахтом (включаючи супутники), в разі коли об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з товарами, які транспортуються, та/або транспортним засобом, яким вони транспортуються, та/або будь-яка відповідальність, що виникає у зв'язку з таким транспортуванням товарів відповідно до порядку та вимог, установлених Уповноваженим органом з урахуванням вимог частини дванадцятої статті 2 цього Закону; 
договорів перестрахування з додержанням вимог статті 12 цього Закону. 

Страхові та/або перестрахові брокери-нерезиденти зобов'язані письмово повідомити Уповноваженому органу за встановленою ним формою про намір здійснювати діяльність на території України. 
Уповноважений орган оприлюднює в триденний термін зазначену інформацію на своїй офіційній веб-сторінці в Інтернеті та в друкованих засобах масової інформації.

Стаття 30. Умови забезпечення платоспроможності страховиків | Стаття 30. Умови забезпечення платоспроможності страховиків
... Кабінет Міністрів України може змінювати порядок визначення фактичного та нормативного запасу платоспроможності і структури гарантійного фонду. | ... Уповноважений орган може змінювати порядок визначення фактичного та нормативного запасу платоспроможності і структури гарантійного фонду.
Стаття 31. Страхові резерви | Стаття 31. Страхові резерви

...
Страховики зобов'язані формувати і вести облік таких технічних резервів за видами страхування (крім страхування життя): 

незароблених премій (резерви премій), що включають частки від сум надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), що відповідають страховим ризикам, які не минули на звітну дату;

...
Страховики зобов'язані формувати і вести облік таких технічних резервів за видами страхування (крім страхування життя): 

незароблених премій (резерви премій), що включають частки від сум надходжень страхових платежів (страхових внесків, страхових премій;

...
Кабінет Міністрів України може змінювати перелік страхових резервів та порядок їх розрахунків.

...
Уповноважений орган може змінювати перелік страхових резервів та порядок їх розрахунків.

… Кошти резервів із страхування життя можуть використовуватися для довгострокового кредитування житлового будівництва, у тому числі індивідуальних забудовників, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України … | … Кошти резервів із страхування життя можуть використовуватися для довгострокового кредитування житлового будівництва, у тому числі індивідуальних забудовників, у порядку, визначеному Уповноваженим органом …
Кредитний рейтинг банківської установи, в якій розміщені кошти страхових резервів, повинен відповідати інвестиційному рівню за національною шкалою, визначеною законодавством України. |
Кредитний рейтинг цінних паперів, емітованих в Україні, в які розміщені кошти страхових резервів,   повинен відповідати інвестиційному рівню за   національною шкалою, визначеною законодавством  України. |
| Для забезпечення стабільності, надійності і безпеки діяльності фінансових установ та захисту інтересів споживачів фінансових послуг Уповноважений орган своїм рішенням може тимчасово змінювати порядок застосування або призупиняти вимоги частин 23 та 24 цієї статті.

Стаття 32^1. Фінансування антикризових заходів у страхуванні
Основними джерелами фінансування антикризових заходів, у страхуванні є: 
кошти, передбачені законом про Державний бюджет України на відповідний рік, зокрема: кошти Стабілізаційного фонду, за позиками міжнародних фінансових організацій, за державними внутрішніми позиками; 
кошти місцевих бюджетів; 
інвестиції юридичних та фізичних осіб; 
інші джерела фінансування, не заборонені законодавством. 
У випадку порушення банком умов договорів щодо обслуговування депозитних та поточних рахунків страховика в частині строків повернення коштів чи розпорядження коштами, у т.ч. у разі дострокового припинення за ініціативою страховика депозитного договору, або у зв’язку з введенням Національним банком України мораторію в банку на задоволення вимог кредиторів страховик надає Уповноваженому органу заяву про рефінансування відповідного банку.  
На підставі заяв страховиків Уповноважений орган формує подання до Національного банку України. За поданням Уповноваженого органу Національний банк України зобов’язаний здійснити рефінансування такого банку, а банк зобов’язаний отримати таке рефінансування та забезпечити повернення на вказаний страховиком рахунок коштів, розміщених в цьому банку на депозитних, поточних та на інших рахунках страховика. При цьому, щодо таких операцій не застосовуються обмеження мораторію на задоволення вимог кредиторів, встановлені  статтею 85 Закону  України «Про банки і банківську діяльність».
У разі зниження рівня ліквідності страховика у зв’язку з фінансовою кризою страховик має право звернутися до Уповноваженого органу з заявою про відновлення ліквідності. На підставі заяви Уповноважений орган формує та подає до Кабінету Міністрів України подання про визначення уповноваженого банку та до Національного банку України про рефінансування такого банку для відновлення ліквідності страховика. 
На підставі подання Уповноваженого органу Національний банк здійснює рефінансування відповідного уповноваженого банку, який в свою чергу надає кредит страховику під заставу його майна або інших осіб – поручителів із встановленням відсоткової маржі, що не може перевищувати трьох відсотків. 
Обсяг необхідних для відновлення ліквідності страховиків коштів встановлюється на основі сформованого страховиком резерву збитків та резерву належних виплат страхових сум. 
Вимога банком коштів, належних йому, як вигодонабувачу за договором страхування за подією, яка визнана страховиком страховою, та вимога страховиком коштів, що знаходяться на депозитних,  поточних та інших рахунках страховика у цьому банку, в т.ч. у банку у якому введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, вважаються однорідними зустрічними вимогами і підлягають зарахуванню.

Стаття 33. Особливості ведення бухгалтерського обліку та звітності страховиків | Стаття 33. Особливості ведення бухгалтерського обліку та звітності страховиків

Страховики зобов'язані щоквартально подавати Уповноваженому органу фінансову звітність та інші звітні дані за формою, встановленою Уповноваженим органом, затверджені власником (уповноваженим ним органом) страховика, а також давати на запити Уповноваженого органу необхідні пояснення щодо звітних даних.

Страховики зобов'язані щоквартально подавати Уповноваженому органу фінансову звітність та інші звітні дані за формою, встановленою Уповноваженим органом, затверджені власником (уповноваженим ним органом) страховика, а також давати на запити Уповноваженого органу необхідні пояснення щодо звітних даних. 
Страховики, показники діяльності яких зазнають суттєвих змін впродовж звітного періоду зобов'язані щомісячно подавати Уповноваженому органу звітність щодо таких змін за формою, встановленою Уповноваженим органом.

Стаття 37. Права спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах нагляду за страховою діяльністю | Стаття 37. Права спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах нагляду за страховою діяльністю

Уповноважений орган має право: 
1) одержувати в установленому порядку від страховиків звітність про страхову діяльність, інформацію про їх фінансове становище та необхідні пояснення щодо звітних даних, а від підприємств, установ (у тому числі банків), організацій і фізичних осіб - інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 
2) проводити перевірку щодо правильності застосування страховиками законодавства України про страхову діяльність і достовірності їх звітності за показниками, що характеризують виконання договорів страхування, не частіше одного разу на рік призначати проведення за рахунок страховика додаткової обов'язкової аудиторської перевірки з визначенням аудитора; 
3) видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків);

Уповноважений орган має право: 
1) одержувати в установленому порядку від страховиків звітність про страхову діяльність, інформацію про їх фінансове становище та необхідні пояснення щодо звітних даних, а від підприємств, установ (у тому числі банків), організацій і фізичних осіб - інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 
2) проводити перевірку щодо правильності застосування страховиками законодавства України про страхову діяльність і достовірності їх звітності за показниками, що характеризують виконання договорів страхування, не частіше одного разу на рік призначати проведення за рахунок страховика додаткової обов'язкової аудиторської перевірки з визначенням аудитора; 
3) видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків);

4) проводити дослідження страхового ринку та визначати ринкові умови страхування;
5) вимагати від страховика відновлення ринкових умов страхування, у разі, якщо Уповноваженим органом виявлено факти застосування страховиком умов страхування, зокрема, тарифів, агентської винагороди, що суттєво відрізняються від тих, що діють на ринку;
6) вимагати від страховика формування резерву незароблених премій у збільшеному, ніж це вимагається нормативно-правовими актами Уповноваженого органу, розмірі, але не більше ніж на 30 відсотків, у разі якщо Уповноваженим органом буде встановлено, що внаслідок застосування неринкових умов страхування є загроза виконання страховиком зобов’язань у майбутньому;

4) проводити тематичні перевірки діяльності страховика у випадках необхідності перевірки фактів, викладених у скаргах, заявах, зверненнях страхувальників, достовірності показників звітності, виконання вимог раніше наданих приписів, за дорученням правоохоронних органів або органів державної влади, зустрічні перевірки достовірності і правильності укладених договорів страхування та перестрахування та у разі надходження інформації від страхувальників про порушення; 
5) одержувати від страхових та перестрахових брокерів установлену звітність про їх діяльність та інформацію про укладені договори, а також необхідні пояснення щодо цих даних; 
6) видавати приписи страховим посередникам про усунення виявлених порушень законодавства, а у разі їх невиконання приймати рішення про виключення страхового або перестрахового брокера з державного реєстру страхових та перестрахових брокерів; 

7) одержувати в установленому порядку від аварійних комісарів інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань, у тому числі інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та заподіяну шкоду; 
8) створювати комісії та робочі групи для проведення перевірок діяльності страховиків та страхових посередників; 
9) здійснювати контроль за достовірністю та повнотою інформації, що надається учасниками страхового ринку; 
10) одержувати безоплатно від органів виконавчої влади інформацію та статистичну звітність, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 

11) звертатися до суду з позовом про скасування державної реєстрації страховика (перестраховика) або страхового посередника у випадках, передбачених законом.

7) проводити тематичні перевірки діяльності страховика у випадках необхідності перевірки фактів, викладених у скаргах, заявах, зверненнях страхувальників, достовірності показників звітності, виконання вимог раніше наданих приписів, за дорученням правоохоронних органів або органів державної влади, зустрічні перевірки достовірності і правильності укладених договорів страхування та перестрахування та у разі надходження інформації від страхувальників про порушення; 
9) одержувати від страхових та перестрахових брокерів установлену звітність про їх діяльність та інформацію про укладені договори, а також необхідні пояснення щодо цих даних; 
9) видавати приписи страховим посередникам про усунення виявлених порушень законодавства, а у разі їх невиконання приймати рішення про виключення страхового або перестрахового брокера з державного реєстру страхових та перестрахових брокерів; 
10) надавати дозволи на операції з активами страховиків стосовно яких Уповноваженим органом запроваджено тимчасову дозвільну процедуру на операції з активами;
9) одержувати в установленому порядку від аварійних комісарів інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань, у тому числі інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та заподіяну шкоду; 
10) створювати комісії та робочі групи для проведення перевірок діяльності страховиків та страхових посередників; 
11) здійснювати контроль за достовірністю та повнотою інформації, що надається учасниками страхового ринку; 
12) одержувати безоплатно від органів виконавчої влади інформацію та статистичну звітність, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 
13) вносити подання Національному банку України щодо рефінансування комерційних банків під повернення коштів страховиків, розміщених на депозитних, поточних та інших рахунках страховика, в т.ч. дострокове, на проведення страховиками страхових виплат та страхових відшкодувань;
14) вносити подання Національному банку України щодо порушення банками умов договорів, укладених зі страховиками, іншими фінансовими установами;
15) вносити подання Кабінету Міністрів України щодо визначення уповноважених банків для здійснення рефінансування;
16) звертатися до суду з позовом про скасування державної реєстрації страховика (перестраховика) або страхового посередника у випадках, передбачених законом.

| Стаття 37^1. Опублікування інформації щодо страхового ринку

Уповноважений орган публікує щоквартально та за результатами року: 
зведений звіт щодо страхового ринку, який містить зведений бухгалтерський баланс, зведений звіт про страхові платежі, зведений звіт щодо страхових виплат, зведений звіт щодо обсягу зобов’язань страховиків (перестраховиків); 
звіт в розрізі страховиків (перестраховиків), який містить інформацію про фінансові показники, (активи в розрізі окремих їх категорій, страхові резерви, власний капітал, статутний капітал, нерозподілений доход (непокритий збиток) звітного періоду, страхові премії, страхові платежі, належні перестраховикам, страхові виплати, частки страхових виплат, компенсовані перестраховиками), звіт про надходження страхових платежів за групами та видами страхування, звіт про страхові виплати за групами та видами страхування;
аналітичну довідку щодо стану ринку страхування. 
Зазначена у частині першій цієї статті інформація оприлюднюється у засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті уповноваженого органу не пізніше ніж через два місяці після закінчення звітного періоду.

| Стаття 43^1. Передання страхового портфелю

1.	Страховик може укласти з іншим страховиком договір про повне або часткове передання йому страхових договорів (надалі - "передання страхового портфелю"). 
Для цілей цього Закону під переданням страхового портфелю розуміється передання страховиком його прав і обов’язків, що виникають на основі всіх або частини договорів страхування, укладених цим страховиком з страхувальниками, одному чи декільком страховикам на основі договору (договорів).
Передання страхового портфелю не поширюється на випадки переходу прав та обов’язків за договорами страхування при універсальному правонаступництві, при продажі страховика як майнового комплексу, при ліквідації страховика та інші випадки переходу прав та обов’язків за законами України. 
Основою для передання страхового портфелю є уступка вимоги, переведення боргу за договорами страхування. 
Передання страхового портфелю може бути здійснена лише за наявності згоди страхувальників, одержаної у порядку, передбаченому статтею 43^5 цього закону.

| 2.	Договір, згаданий у частині першій, має бути погоджений Уповноваженим органом. У разі недотримання цієї умови такий договір вважається нікчемним.
| 3. У разі застосування до страховика заходу впливу у вигляді відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації, рішення про примусове передання страхового портфелю може бути прийнято Головою тимчасової адміністрації за погодженням Уповноваженого органу.
| Стаття 43^2. Умови передання страхового портфелю
| 1.	Передання страхового портфелю може здійснюватися за умови, що страховик, до якого переходить страховий портфель, та страховик, що передає страховий портфель, відповідатимуть до та після укладення договору встановленим відповідно до законодавства вимогам до фактичного запасу платоспроможності, вимогам щодо формування і розміщення коштів страхових резервів, вимогам, встановленим до достатності капіталу та іншим показникам і вимогам, що обмежують ризики по операціях з фінансовими активами.
| 2. Уповноважений орган може звільнити страховика, що передає портфель, від виконання умови, передбаченої частиною першою, якщо метою договору є захист інтересів страхувальників, застрахованих, вигодонабувачів або осіб, що мають права за договорами страхування, в ситуації загрози платоспроможності страховика, що передає портфель та якщо передання портфелю іншому страховику зменшує ризики невиконання зобов’язань.
| Стаття 43^3. Заява про погодження передання страхового портфелю
| 1. Заінтересовані страховики подають до Уповноваженого органу спільну заяву про погодження передання страхового портфелю та зазначені нижче документи, складені станом на перше число місяця, у якому надається така заява.
| 2. У заяві про погодження передання страхового портфелю зазначаються:
| 1) найменування та місця знаходження страховика, до якого переходить страховий портфель, та страховика, що передає страховий портфель;
| 2) перелік договорів страхування, що передаються, а також інформацію страховика, до якого переходить портфель, про відповідність його правил страхування;
| 3)	відомість технічних (або математичних) резервів, розрахованих відповідно до вимог законодавства під договори страхування, що передаються, завірена аудитором та актуарієм (у разі передачі договорів страхування життя);

4)	відомість активів, що передаються разом із договорами страхування:
депозитні вклади (за винятком тих вкладів, які знаходяться в фінансових установах,  де діє Тимчасова адміністрація);
нерухомість (за винятком нерухомості, яка знаходиться в недобудованих житлових комплексах та об’єктах);
банківські  метали (за винятком тих вкладів, які знаходяться в фінансових установах,  де діє Тимчасова адміністрація).

| 3.	До заяви про погодження передання страхового портфелю додаються:
| 1) договір про передання страхового портфеля;
| 2) підтвердження дотримання до та після передачі страхового портфеля вимог, зазначених у частини першої Статті 43^2, страховиком, до якого переходить страховий портфель, та страховиком, що передає страховий портфель, або заява про звільнення від виконання умов частини першої Статті 43^2;
| Стаття 43^4. Погодження передання страхового портфеля
| Уповноважений орган у двомісячний термін своїм рішенням погоджує передання страхового портфелю в разі дотримання таких умов:
| 1)	було подано заяву, що відповідає умовам Статті 43^4;
| 2)	суб'єкт страхової діяльності, що передає страховий портфель, та суб'єкт страхової діяльності, до якого переходить страховий портфель, відповідають умовам Статті 43^2;
| 3) забезпечено належний захист страхувальників, застрахованих, вигодонабувачів або осіб, що мають права за договорами страхування.
| Стаття 43^5. Умови розірвання договорів страхування при переданні страхового портфелю
| 1.	У період з дати реєстрації заяви про погодження передання портфелю і до погодження передання страхового портфелю, Уповноважений орган, за рахунок заінтересованих страховиків, тричі оголошує про заплановане передання страхового портфелю, й запрошує застрахованих осіб подавати заперечення протягом тридцяти днів з дати останнього оголошення. Оголошення оприлюднюються з інтервалом, не більшим від 7 днів.
| 2.	Застрахований, що подав заперечення, має право розірвати договір страхування, що передається, в останній день першого місяця з дати погодження передання страхового портфелю.
| Стаття 43^6. Особливості передання активів страховика
| 1.	Одночасно з переданням страхового портфелю страховик має здійснити передання активів, які зазначені в частині четвертій пункту 2 статті 43^3, страховику до якого переходить страховий портфель, в обсязі, що необхідний для виконання зобов’язань.

2.	Якщо це виправдано необхідністю захисту інтересів страхувальників, застрахованих, вигодонабувачів, або осіб, що мають права за договорами страхування, Уповноважений орган може, на прохання заінтересованого страховика, визначити вартість активів, що передаються разом зі страховим портфелем. При цьому витрати, що можуть виникнути при визначенні вартості таких активів, здійснюються за рахунок заінтересованого страховика.
Страховик, до якого переходить портфель, після укладення договору про передачу портфеля, зобов’язаний сформувати щодо договорів страхування, які передаються, технічні (математичні) резерви в розмірах, які не може бути меншими за зазначені у відомості, наданой відповідно до пункту 3 частини 2.

Розділ V «Прикінцеві положення» | Розділ V «Прикінцеві положення»

1. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

1.	Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.
Пункт 2 частини дванадцятої статті 2 цього Закону, щодо відповідності страховика-нерезидента умові визначеній зазначеним пунктом застосовується починаючи з 1 січня 2011 року, але не раніше дня набрання чинності першими п’ятьма меморандумами (угодами) про обмін інформацію з числа визначених даним пунктом або приєднання Уповноваженого органу до багатостороннього меморандуму про взаємопорозуміння Міжнародної асоціації органів страхового нагляду (IAIS).

| Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

Стаття 28. Повноваження Уповноваженого органу 
 1. Уповноважений орган у межах своєї компетенції: 
4) встановлює обов'язкові нормативи достатності капіталу та інші показники і вимоги, що обмежують ризики по операціях з фінансовими активами;

Стаття 28. Повноваження Уповноваженого органу 
1. Уповноважений орган у межах своєї компетенції: 
4) встановлює обов'язкові нормативи достатності капіталу та інші показники і вимоги, що обмежують ризики по операціях з фінансовими активами. 
Для реалізації цього повноваження при регулюванні діяльності страхових компаній Уповноважений орган визначає, змінює та встановлює:
порядок визначення фактичного та нормативного запасу платоспроможності і структури гарантійного фонду, 
перелік страхових резервів та порядок їх розрахунків, 
правила формування, обліку і розміщення страхових резервів, 
порядок застосування або призупиняє вимоги частин 23 та 24 статті 31 Закону України «Про страхування», 
дозвільну процедуру щодо операцій з активами страховика при виявленні ознак штучного зниження його платоспроможності чи можливості такого зниження тощо;

| Стаття 33^1. Фінансування Уповноваженого органу
| Фінансування Уповноваженого органу та його територіальних відділень здійснюється за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету.
| Обсяг асигнувань з державного бюджету на утримання Уповноваженого органу та його територіальних відділень, у тому числі розмір видатків на оплату праці їх працівників щорічно встановлюється Верховною Радою України окремим рядком під час затвердження державного бюджету.
| Фінансування витрат на утримання Уповноваженого органу та його територіальних відділень відбувається шляхом перерахування Головним управлінням Державного казначейства України на їх поточні бюджетні рахунки коштів загального фонду державного бюджету відповідно до нормативу перерахувань. Розмір цього нормативу встановлюється Верховною Радою України під час затвердження державного бюджету на черговий рік.
| У зв’язку зі здійсненням державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринку фінансових послуг щорічно справляється плата у розмірі 0,01 відсотка доходу суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, але не менше 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за відповідний календарний рік.
| Ця плата зараховується до доходів спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок, не підлягають вилученню та використовуються за цільовим призначенням на фінансування діяльності Уповноваженого органу та його територіальних відділень, зокрема, на матеріально-технічне, в тому числі транспортне забезпечення, створення та розвиток інформаційно-аналітичної бази, видання друкованих органів Уповноваженого органу, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, оплату праці та соціально-побутове забезпечення працівників Уповноваженого органу та його територіальних відділень.
| Кошторис доходів і видатків Уповноваженого органу та його територіальних відділень, у тому числі обсяг асигнувань на утримання Уповноваженого органу та його територіальних відділень матеріально-побутового забезпечення, транспортного та медичного обслуговування, забезпечення соціальних гарантій та розмір фонду оплати праці працівників Уповноваженого органу та його територіальних відділень, затверджується Уповноваженим органом за поданням Голови Уповноваженого органу.
| Умови оплати праці працівників Уповноваженого органу та його територіальних відділень встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні умов оплати праці відповідних категорій осіб фінансових установ.
| Транспортними і матеріально-технічними засобами Уповноважений орган забезпечується за рахунок державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 34. Обов'язковість ліцензування | Стаття 34. Обов'язковість ліцензування

1. Уповноважений орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 
1) страхової діяльності; 
2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 
3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 
4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. 
2. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. 
3. Ліцензія, яка надається для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, не може передаватися третім особам.

1. Уповноважений орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 
1) страхової діяльності; 
2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 
3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 
4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. 
2. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. 
3. Ліцензія, яка надається для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, не може передаватися третім особам.

Стаття 35. Документи, які подаються органу ліцензування для одержання ліцензії | Стаття 35. Документи, які подаються органу ліцензування для одержання ліцензії

1. Особа, яка має намір провадити певний вид господарської діяльності з надання фінансових послуг, що ліцензується, особисто або через уповноважений нею орган чи особу звертається до Уповноваженого органу із заявою встановленого зразка про видачу ліцензії. 
У заяві про видачу ліцензії повинні міститися відомості про особу заявника (найменування, місцезнаходження, банківські реквізити, ідентифікаційний код). У разі наявності у заявника філій, інших відокремлених підрозділів, які провадитимуть господарську діяльність на підставі отриманої ліцензії, у заяві зазначається їх місцезнаходження. 
2. До заяви про видачу ліцензії або дозволу додається копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи чи копія довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, посвідчена нотаріально або органом, який видав оригінал документа, документи, вимоги до переліку та змісту яких встановлені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, а до заяви про видачу ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зазначених у пунктах 3 і 4 частини першої статті 34 цього Закону, - також документи, вимоги до переліку та змісту яких встановлені нормативно-правовими актами Уповноваженого органу.

1. Особа, яка має намір провадити певний вид господарської діяльності з надання фінансових послуг, що ліцензується, особисто або через уповноважений нею орган чи особу звертається до Уповноваженого органу із заявою встановленого зразка про видачу ліцензії. 
У заяві про видачу ліцензії повинні міститися відомості про особу заявника (найменування, місцезнаходження, банківські реквізити, ідентифікаційний код). У разі наявності у заявника філій, інших відокремлених підрозділів, які провадитимуть господарську діяльність на підставі отриманої ліцензії, у заяві зазначається їх місцезнаходження. 
2. До заяви про видачу ліцензії або дозволу додається копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи чи копія довідки про внесення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, посвідчена нотаріально або органом, який видав оригінал документа, документи, вимоги до переліку та змісту яких встановлені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, а до заяви про видачу ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зазначених у пунктах 1, 3 і 4 частини першої статті 34 цього Закону, - також документи, вимоги до переліку та змісту яких встановлені нормативно-правовими актами Уповноваженого органу.

Стаття 39. Застосування заходів впливу | Стаття 39. Застосування заходів впливу

1. У разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Уповноважений орган застосовує заходи впливу відповідно до закону. 
2. Уповноважений орган обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

1. У разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, а також у інших випадках, що передбачені законами, Уповноважений орган застосовує заходи впливу відповідно до закону. 
2. Уповноважений орган обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

| 3. Діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про регулювання діяльності з надання фінансових послуг проводиться Уповноваженим органом, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законами України з питань регулювання ринків фінансових послуг та нормативно-правовими актами Уповноваженого органу.
Стаття 40. Види заходів впливу | Стаття 40. Види заходів впливу
1. Уповноважений орган може застосовувати такі заходи впливу: | 1. Уповноважений орган може застосовувати такі заходи впливу:

1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 
2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 
3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону;

4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 
5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 
6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 
7) порушувати питання про ліквідацію установи.

1) рекомендувати припинити дії, які містять ознаки порушення, усунення причин і умов, що їм сприяють, а у разі, якщо порушення припинено, - щодо вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень;
2) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 
3) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 
4) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону;
5) запроваджувати дозвільну процедуру щодо операцій з активами страховика при виявленні ознак штучного зниження його платоспроможності чи можливості такого зниження та встановлювати порядок її запровадження. При цьому будь-які угоди із активами страховика з моменту запровадження дозвільної процедури щодо операцій з активами страховика без отримання відповідного дозволу вважаються нікчемними. У разі виконання комерційним банком платіжного доручення страховика на перерахування коштів з його рахунку, в тому числі позичкового, з моменту запровадження дозвільної процедури щодо операцій з активами страховика без отримання відповідного дозволу, такий комерційний банк зобов’язаний сплатити до Державного бюджету штраф у сумі такого перерахування коштів. Інформація щодо страхових компаній, щодо яких запроваджено дозвільну процедуру щодо операцій з активами, підлягає обов’язковому розміщенню на офіційному веб-сайті Уповноваженого органу;
6) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 
7) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 
8) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 
9) порушувати питання про ліквідацію установи;
10) заборонити фінансовій установі, в діях якої вбачаються ознаки поширення неправдивих відомостей про діяльність у сфері фінансових послуг, вчиняти певні дії; або зобов’язати таку особу вчинити певні дії, якщо невідкладне вчинення цих дій є необхідним виходячи із законних прав та інтересів споживачів фінансових послуг.

| 2. Рекомендації, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті застосовуються у разі, якщо порушення не призвело до суттєвих наслідків, не завдало значних збитків окремим особам чи суспільству та вжито відповідних заходів для усунення наслідків порушення. При цьому інші види заходів впливу не застосовуються.
2. Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Уповноваженого органу. | 3. Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами Уповноваженого органу.
3. Рішення Уповноваженого органу щодо застосування заходів впливу у вигляді тимчасової адміністрації є виконавчим документом. | 4. Рішення Уповноваженого органу щодо застосування заходів впливу у вигляді тимчасової адміністрації є виконавчим документом.
Стаття 42. Порядок застосування штрафних санкцій за порушення правил діяльності суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами на ринках фінансових послуг | Стаття 42. Порядок застосування штрафних санкцій за порушення правил діяльності суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами на ринках фінансових послуг
6. Посадові особи Уповноваженого органу, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 10 днів після отримання документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається суб'єкту підприємницької діяльності - юридичній особі та банківській установі, в якій відкрито розрахунковий рахунок цього суб'єкта підприємницької діяльності. | 6. Посадові особи Уповноваженого органу, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після отримання документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається суб'єкту підприємницької діяльності - юридичній особі та банківській установі, в якій відкрито розрахунковий рахунок цього суб'єкта підприємницької діяльності.
| Закон України «Про заставу»
Стаття 10. Страхування предмета застави | Стаття 10. Страхування предмета застави

Якщо предмет застави не підлягає обов'язковому cтрахуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму, але не більшу за його ринкову вартість.

Якщо предмет застави не підлягає обов'язковому cтрахуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму, але не більшу за його ринкову вартість.
Умови, мінімальне значення страхової суми та мінімальний перелік страхових ризиків за договором страхування заставленого майна затверджуються спеціальним уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах нагляду за страховою діяльністю.

У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика. | У разі настання страхового випадку предметом застави стає право вимоги до страховика.
| Закон України «Про Національний банк України»
Стаття 42. Види операцій Національного банку | Стаття 42. Види операцій Національного банку

Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції: 
1) надає кредити комерційним банкам для підтримки ліквідності за ставкою не нижче ставки рефінансування Національного банку та в порядку, визначеному Національним банком; 
2) надає кредити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за обліковою ставкою, встановленою Національним банком України; 
3) здійснює дисконтні операції з векселями і чеками в порядку, визначеному Національним банком; 
4) купує та продає на вторинному ринку цінні папери у порядку, передбаченому законодавством України; 
5) відкриває власні кореспондентські та металеві рахунки у закордонних банках і веде рахунки банків-кореспондентів; 
6) купує та продає валютні цінності з метою монетарного регулювання; 
7) зберігає банківські метали, а також купує та продає банківські метали, дорогоцінні метали та камені та інші коштовності, пам'ятні та інвестиційні монети з дорогоцінних металів на внутрішньому і зовнішньому ринках без квотування і ліцензування; 
8) розміщує золотовалютні резерви самостійно або через банки, уповноважені ним на ведення валютних операцій, виконує операції з золотовалютними резервами України з банками, рейтинг яких за класифікацією міжнародних рейтингових агентств відповідає вимогам до першокласних банків не нижче категорії А; 
9) приймає на зберігання та в управління державні цінні папери й інші цінності; 
10) видає гарантії і поруки, відповідно до положення,затвердженого Радою Національного банку; 
11) веде рахунок Державного казначейства України без оплати і нарахування відсотків; 
12) виконує операції по обслуговуванню державного боргу, пов'язані із розміщенням державних цінних паперів, їх погашенням і виплатою доходу за ними; 
13) веде особові рахунки працівників Національного банку; 
14) веде рахунки міжнародних організацій; 
15) здійснює безспірне стягнення коштів з рахунків своїх клієнтів відповідно до законодавства України, в тому числі за рішенням суду. 

<…>

Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції: 
1) надає кредити комерційним банкам для підтримки ліквідності за ставкою не нижче ставки рефінансування Національного банку та в порядку, визначеному Національним банком; 
2) надає кредити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за обліковою ставкою, встановленою Національним банком України; 
3) здійснює дисконтні операції з векселями і чеками в порядку, визначеному Національним банком; 
4) купує та продає на вторинному ринку цінні папери у порядку, передбаченому законодавством України; 
5) відкриває власні кореспондентські та металеві рахунки у закордонних банках і веде рахунки банків-кореспондентів; 
6) купує та продає валютні цінності з метою монетарного регулювання; 
7) зберігає банківські метали, а також купує та продає банківські метали, дорогоцінні метали та камені та інші коштовності, пам'ятні та інвестиційні монети з дорогоцінних металів на внутрішньому і зовнішньому ринках без квотування і ліцензування; 
8) розміщує золотовалютні резерви самостійно або через банки, уповноважені ним на ведення валютних операцій, виконує операції з золотовалютними резервами України з банками, рейтинг яких за класифікацією міжнародних рейтингових агентств відповідає вимогам до першокласних банків не нижче категорії А; 
9) приймає на зберігання та в управління державні цінні папери й інші цінності; 
10) видає гарантії і поруки, відповідно до положення,затвердженого Радою Національного банку; 
11) веде рахунок Державного казначейства України без оплати і нарахування відсотків; 
12) виконує операції по обслуговуванню державного боргу, пов'язані із розміщенням державних цінних паперів, їх погашенням і виплатою доходу за ними; 
13) веде особові рахунки працівників Національного банку; 
14) веде рахунки міжнародних організацій; 
15) здійснює безспірне стягнення коштів з рахунків своїх клієнтів відповідно до законодавства України, в тому числі за рішенням суду.
16) погоджує вимоги до комерційних банків, що встановлюються спеціальним уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг за згодою Антимонопольного комітету України щодо акредитації комерційними банками страховиків на основі відкритості, прозорості та недискримінаційності.

| Закон України «Про банки і банківську діяльність»

Стаття 48. Обмеження щодо діяльності банків 
Банкам забороняється діяльність у сфері матеріального виробництва, торгівлі (за винятком реалізації пам'ятних, ювілейних і інвестиційних монет) та страхування, крім виконання функцій страхового посередника. 
Спеціалізованим банкам (за винятком ощадного) забороняється залучати вклади (депозити) від фізичних осіб в обсягах, що перевищують 5 відсотків капіталу банку. 

Банк може мати у власності нерухоме майно загальною вартістю не більше 25 відсотків капіталу банку. Це обмеження не поширюється на: 
1) приміщення, яке забезпечує технологічне здійснення банківських функцій; 
2) майно, яке перейшло банку у власність на підставі реалізації прав заставодержателя відповідно до умов договору застави; 
3) майно, набуте банком з метою запобігання збиткам, за умови, що таке майно має бути відчужено банком протягом одного року з моменту набуття права власності на нього.

Стаття 48. Обмеження щодо діяльності банків 
Банкам забороняється діяльність у сфері матеріального виробництва, торгівлі (за винятком реалізації пам'ятних, ювілейних і інвестиційних монет) та страхування, крім виконання функцій страхового посередника. 
Спеціалізованим банкам (за винятком ощадного) забороняється залучати вклади (депозити) від фізичних осіб в обсягах, що перевищують 5 відсотків капіталу банку. 
При виконанні функцій страхового посередника банкам забороняється встановлювати непрозорі чи дискримінаційні критерії та процедуру включення до переліку страховиків, з якими позичальники банків можуть укласти договори страхування. При цьому банки зобов’язані встановити критерії відбору та оприлюднювати їх та процедуру включення до переліку та забезпечити право страхувальника самостійно обирати страховика, з числа тих, які задовольняють встановленим критеріям. Встановлення вимог до комерційних банків щодо акредитації комерційними банками страховиків на основі відкритості, прозорості та недискримінаційності здійснюється спеціальним уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг за згодою Антимонопольного комітету та Національного банку України. Контроль за дотриманням положень цієї частини та застосування заходів впливу у разі їх порушення здійснює спеціальний уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг.
При виконанні функцій страхового посередника банк зобов’язаний довести до відома позичальника розмір агентської винагороди, що отримує банк від страховика за кожен договір страхування, в тому числі з урахуванням усіх прямих та опосередкованих виплат за сприяння в укладенні договорів страхування, а у разі відсутності встановленого розміру винагороди – розрахунковий розмір винагороди в розрахунку на один договір страхування.
Банк може мати у власності нерухоме майно загальною вартістю не більше 25 відсотків капіталу банку. Це обмеження не поширюється на: 
1) приміщення, яке забезпечує технологічне здійснення банківських функцій; 
2) майно, яке перейшло банку у власність на підставі реалізації прав заставодержателя відповідно до умов договору застави; 
3) майно, набуте банком з метою запобігання збиткам, за умови, що таке майно має бути відчужено банком протягом одного року з моменту набуття права власності на нього.

Стаття 96. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів | Стаття 96. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів

Кошти, одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:
1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;
2) грошові вимоги по заробітній платі, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до порушення процедури ліквідації банку;
3) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині перевищення суми, передбаченої системою гарантування вкладів фізичних осіб, але не більше еквівалента 50 000 гривень;
4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує еквівалент 50 000 гривень;
5) вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);
7) інші вимоги.

Кошти, одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:
1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;
2) грошові вимоги по заробітній платі, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до порушення процедури ліквідації банку;
3) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині перевищення суми, передбаченої системою гарантування вкладів фізичних осіб, але не більше еквівалента 50 000 гривень;
4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує еквівалент 50 000 гривень;
5) вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб;
6) вимоги страхових компаній;
7) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);
8) інші вимоги.

| Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Стаття 17. Укладання договору страхування | Стаття 17. Укладання договору страхування

17.1. Страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

17.1. Страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. 
Внутрішні договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. 
Укладання внутрішніх договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш ніж на 15 днів, допускається виключно щодо транспортних засобів, що незареєстровані – на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстровані – на час до їх постійної реєстрації, або зареєстровані на території іноземних держав – на час їх перебування на території України.
Страхове покриття має бути забезпеченим на весь період реєстрації (тимчасової реєстрації) транспортного засобу. Страхове покриття може бути відсутнім на час тимчасового зняття транспортного засобу з реєстрації.
Порядок тимчасового зняття з реєстрації встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Міжнародний договір «Зелена картка» може укладатися на строк 15 днів, 1 місяць, 2 місяці, 3 місяці, 4 місяці, 5 місяців, 6 місяців, 7 місяців, 8 місяців, 9 місяців, 10 місяців, 11 місяців або один рік.

| Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»
Стаття 3. Сфера дії Закону | Стаття 3. Сфера дії Закону

Дія цього Закону поширюється на відносини у сфері здійснення державної регуляторної політики та регуляторної діяльності. 
Дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям: 
постанов Верховної Ради України; 
актів Національного банку України, за винятком нормативно-правових актів Національного банку України, які спрямовані на виконання ним функцій, визначених пунктами 4, 6, 7, 9, 11 та 17 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" і мають ознаки регуляторного акта; 
актів Рахункової палати, Центральної виборчої комісії та Національної служби посередництва і примирення; 
стандартів, кодексів усталеної практики, технічних умов, за винятком випадків, коли положення стандартів, кодексів усталеної практики, технічних умов, прийнятих органами державної влади та органами місцевого самоврядування, маючи у передбачених законом випадках обов'язковий характер, встановлюють вимоги до суб'єктів господарювання щодо проведення обов'язкових погоджень, аналізів, експертиз, обстежень, випробувань тощо за допомогою третіх осіб; 

санітарних норм, державних норм і правил у сфері містобудування, у тому числі державних будівельних норм, державних норм і правил пожежної безпеки, у тому числі загальнодержавних, міжгалузевих, галузевих нормативних актів з питань пожежної безпеки, державних міжгалузевих та галузевих нормативних актів про охорону праці, норм, правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки, нормативних документів з метрології, затверджених центральними органами виконавчої влади, фармакопейних статей, Державної Фармакопеї України, технологічних регламентів виготовлення лікарського засобу, за винятком випадків, коли у положеннях зазначених документів містяться вимоги до суб'єктів господарювання щодо проведення обов'язкових погоджень, аналізів, експертиз, обстежень, випробувань тощо за допомогою третіх осіб; 
актів, прийнятих з питань запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного, надзвичайного стану, оголошення зони надзвичайної екологічної ситуації, а також з питань мобілізації та демобілізації; 
актів, що містять державну таємницю України; 
актів, що містять індивідуально-конкретні приписи, за винятком актів, у яких одночасно містяться нормативні та індивідуально-конкретні приписи; 
актів, якими доводяться до відома фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань рішення органів, які є вищестоящими по відношенню до органів, які приймають ці акти. 
Дія цього Закону також не поширюється на порядок укладання, виконання, опублікування, реєстрації та денонсації міжнародних договорів України.

Дія цього Закону поширюється на відносини у сфері здійснення державної регуляторної політики та регуляторної діяльності. 
Дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям: 
постанов Верховної Ради України; 
актів Національного банку України, за винятком нормативно-правових актів Національного банку України, які спрямовані на виконання ним функцій, визначених пунктами 4, 6, 7, 9, 11 та 17 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" і мають ознаки регуляторного акта; 
актів Рахункової палати, Центральної виборчої комісії та Національної служби посередництва і примирення; 
стандартів, кодексів усталеної практики, технічних умов, за винятком випадків, коли положення стандартів, кодексів усталеної практики, технічних умов, прийнятих органами державної влади та органами місцевого самоврядування, маючи у передбачених законом випадках обов'язковий характер, встановлюють вимоги до суб'єктів господарювання щодо проведення обов'язкових погоджень, аналізів, експертиз, обстежень, випробувань тощо за допомогою третіх осіб; 
актів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг, які спрямовані на виконання ним повноважень, визначених пунктами 2-4, 6, 8-16, 18-20 частини першої статті 28 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, а також, які мають обмежений строк дії, тривалість якого не більше одного року;
санітарних норм, державних норм і правил у сфері містобудування, у тому числі державних будівельних норм, державних норм і правил пожежної безпеки, у тому числі загальнодержавних, міжгалузевих, галузевих нормативних актів з питань пожежної безпеки, державних міжгалузевих та галузевих нормативних актів про охорону праці, норм, правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки, нормативних документів з метрології, затверджених центральними органами виконавчої влади, фармакопейних статей, Державної Фармакопеї України, технологічних регламентів виготовлення лікарського засобу, за винятком випадків, коли у положеннях зазначених документів містяться вимоги до суб'єктів господарювання щодо проведення обов'язкових погоджень, аналізів, експертиз, обстежень, випробувань тощо за допомогою третіх осіб; 
актів, прийнятих з питань запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного, надзвичайного стану, оголошення зони надзвичайної екологічної ситуації, а також з питань мобілізації та демобілізації; 
актів, що містять державну таємницю України; 
актів, що містять індивідуально-конкретні приписи, за винятком актів, у яких одночасно містяться нормативні та індивідуально-конкретні приписи; 
актів, якими доводяться до відома фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань рішення органів, які є вищестоящими по відношенню до органів, які приймають ці акти. 
Дія цього Закону також не поширюється на порядок укладання, виконання, опублікування, реєстрації та денонсації міжнародних договорів України.

Народні депутати України
																	Хомутиннік В.Ю.

																	Буряк О.В.

																	Клименко О.І.

																	Деркач М.І.